Samozřejmě. To se můžeš vsadit!
Betty, Bob by rád vyzkoušel...
Zajdu pro ni.
Jsi v pořádku
V pořádku?
Co budu dělat?
Nemůžu tam jít takhle.
Jak tam můžu jít takhle?
Podívej se na mě.
Je to v pořádku. Všechno v pořádku.
Máš nějaký Make-Up?
V kabelce.
Drahoušku, kde jsi?
nastav tvář.
A teď druhou, tak.
To je ono. Teď zvedni bradu.
-Funguje to? -Ano.
Tak, podívej se na mě.
Co?
Vypadá to dobře?
Jo. Přesně tak jako dřív.
OPravdu si ničeho nevšimnou?
Ne, ničeho si nevšimnou.
Betty, jsi tam?
Chlapče...
Už běžím, miláčku.
Nejdeš trochu brzy?
Přinesl jsem ti něco z knihovny.
Je to kniha o umění.
Ó, páni, Bude.
Když tak rád maluješ, třeba ti to pomůže...
Pane jo.
Kdo je to...Tizian?
Nejsem si jistý.
Je to nádhera, Bude.
Co se děje?
Ne, jen...
Nikdy nebudu takhle malovat.
Vždyť teprve začínáš. chci říct, teď to třeba nedokážeš, ale...
Ne, tak to nemyslím.
Kde bych jenom mohl vidět takové barvy?
Musí být zatraceně šťastný , vidět takové barvy.
Vsadím se, že si ani neuvědomuje, jaké má štěstí.
-Jak se daří? -Skvěle.
Koukej, asi bych tě o to neměl žáda, ale...
Nešla bys večer ven?
Haló, Pane Simpsone, váš trávník vypadá skvěle.
Pojď sem, mladý příteli.
Víš, přemýšlel jsem.
Asi jsem se tenkrát choval trochu ošklivě...
když jsi mě žádal, aby ses mohl vrátit domů.
Docela mě to tenkrát překvapilo, chápeš?
Tak ačkoliv ti nemůžu nic slíbit...
Řekl jsem si,že kdyby jsi mě opravdu hezky poprosil...
Možná bych byl ochoten si o tom znovu promluvit.
-Nemůžu. -Co?
Nemůžu teď o tom mluvit.
Abych byl upřímný, Bude. Začínám mít jisté obavy...
když se dívám na některé reprízy.
Reprízy?
Třeba když Margaret Henderson dělá koláčky pro Whiteyho.
Nejsou to tvoje koláčky, Bude.
Já vím, že nejsou moje--
To jsou Whiteyho koláčky, Bude. Patří jemu.
On je sní a pak požádá Margaret, aby s ním šla do 'Aleje Zamilovaných'--
Hrozně rád bych si o tom teď s tebou pokecal...
ale vážně spěchám. Neslyším tě!
Mám tu nějaký špatný příjem! Promluvíme si později!
Co je?
Poslouchej...
Ty čteš.
Ty jsi začal tu idiotskou módu.
To je D.H....
Lawrence.
Slyšels o něm?
-Jo -Přečetla jsem několik stránek. Připadá mi to dost sexy.
To jo.
Můžu se tě na něco zeptat?
Jasně.
Jak to, že jsem pořád černo-bílá?
Cože?
Zažila jsem 10x víc sexu než...
zbytek holek tady, a pořád vypadám takhle.
Chci říct, ony strávily možná hodinu na zadním sedadle nějakého auta...
a z ničeho nic, jsou jak z Technicoloru?
Co já vím. MOždá nejde jen o sex.
Kde to vlastně je?
KOusek dál, myslím.
WKPV, hlas Pleasantvillu.
A tady máme jednu novinku pro všechna děcka v 'Aleji Milenců'.
Páni.
Je to úžasné, co?
Už máme zavřeno.
Omlouvám se. Já...
Ahoj. Já si myslel, že--
Ne. Pojď dál.
To je krása.
Díky.
Zkoušel jsem namalovat jedno z těch zátiší.
Je to docela makačka.
Myslím, že je to moc hezké.
No, takhle nějak by to mělo vypadat.
Ó, Bože.
Tady. Podívej se na tohle.
-Odkud to máš? -Přinesl mi ji Bud.
-Můj Bud? -Jo. Tenhle je můj oblíbený.
Co myslíš?
Není to úžasné, jak si jen tak odpočívá?
Ona pláče.
Ne, nepláče.
Ale ano, pláče.
-Počkej. -Ne. Musím jít.
To je v pořádku. Ukaž.
Je to krása.
Prostě krása.
Neměla bys to zakrývat.
Tady. Dovol mi jen...
Tak jaké to je?
-Cože? -Tam venku.
No, je to tam...
Je to tam hlasitější, a...
strašidelnější, řekl bych.
A je to tam nebezpečnější.
To zní fantasticky.
Nedávno v noci si sem přišlo pár děcek zaplavat...
a sundali si všechno oblečení.
Dáš si pár borůvek?
Pár borůvek. Sama jsem je natrhala.
Opravdu?
Jo, je tady plno podobných věcí.
Jakých například?
Počkej, ukážu ti nějaké.
Tady.
No tak. Zkus to.
Co děláš?
Je půl sedmé.
No a?
Měli jsme...
Však víš.
Á tak, nemůžu.
-A proč? -Mám práci.
-Jakou? -Studuju.
Dobrý večer.
Dobrý večír.
Dobrý.
-Georgi. -Dobrý večer, Norme.
Miláčku, Jsem doma.
-Co to bylo? -Nevím.
Co je to?
Co se děje?
To je déšť.
Opravdový déšť?
Déšť tu taky nemáte?
No, samozřejmě, že ne. To je v pořádku.
Támhle, pojď.
Co se to děje?
To je déšť.
Nic to není. Je to fajn.
Nic, čeho byste se museli bát.
Koukněte, ukážu vám to.
Je to prostě déšť. Je oukej.
Je to příjemné. Pojďte ven.
Vidíte? Podívejte!
Vidíte to?
No tak! Pojďte!
Studí to.
Bezva.
Miláčku, jsem doma.
Kde je má večeře?
Co se stalo?
Jsi v pořádku?
Co je to?
Déšť.
Opravdový déšť?
Ó, můj Bože.
Není ti nic?
Přišel jsem domů, jako vždycky...
vstoupil jsem do haly...
a odložil kabát...
a odložil jsem kufřík...
a řekl jsem, "Miláčku, jsem doma."
Ale nikdo tam nebyl.
Žádná manželka.
Žádné světla.
-Žádná večeře. -Žádná večeře?
Šel jsem se podívat do trouby.
Myslel jsem si, že mi ho tam nechala, abych si ho ohřál.
Jo, samozřejmě.
Nenechala.
Byla pryč.
Hledal jsem ji a hledal a hledal.
Ale byla pryč.
To bude v pořádku, Georgi.
Teď jsi s náma.
Co budeme dělat, Bobe?
No, teď jsme na nějaký čas v bezpečí.
Díky Bohu, že jsme v Bowlingové herně.
Ale jestliže George nedostal svou večeři...
příště ji nemusí dostat nikdo z nás.
Mohl bys to být ty, Gusi.
Nebo ty, Royi.
Nebo dokonce ty, Ralphe.
Tam venku je opravdový déšť, pánové.
Tohle už není nějaký malý virus, který zmizí sám od sebe.
V našem městečku se něco děje.
A myslím, že všichni víme, odkud to všechno pochází.
Proč jim neukážeš, co jsi ukázal mi?
To je v pořádku, Royi. Pojď sem.
Já vím, Royi.
Děkuju.
Ptal se ji, co dělá.
Řekla, že nic. Přemýšlela.
Přátelé, tady už nejde jen o Georgovu večeři.
Nejde o Royovu košili.
Tohle je otázka hodnot.
Je to otázka toho...
jestli si chceme udržet určité hodnoty...
které dělají naše město tím, čím je.
A přišel čas se rozhodnout.
Jestli jsme v tom sami...
nebo všichni společně?
Společně. Společně! SPOLEČNĚ
---------------------------------------------------- |Setkání všech OPRAVDOVÝCH občanů, Radnice, 8 večer| ---------------------------------------------------- -Už jsem ti řekla, kde jsem byla. -Celou noc?
Zastihla mě bouřka. Ty jsi byl taky celou noc pryč.
Podívej...
Prostě na to zapomeneme. Prostě půjdeme na to setkání.
Ne. už jsem řekla, Georgi, Na žádné setkání nejdu.
-Ale jdeš. -Ne, nejdu.
Podívej se na mě, Georgi.
Podívej na mou tvář. To setkání není pro mě.
Použiješ nějaký Make-Up.
Já nechci použít žádný make-Up.
Už to mizí. Zmizí to.
Já nechci, aby to zmizelo.
Teď mě poslouchej.
Půjdeš na to setkání.
Použiješ nějaký Make-Up.
Budeš doma vždy v 6 večer, každý den...
A budeš mít připravenou večeři, tady na stole.
Ne, to ne, zlato.
Udělala jsem ti karbanátky.
Dej je do trouby a nastav tohle malé kolečko na 350 .
Pokud dáš do trouby koláč o 40 minut později...
Bude připravený přesně na dezert.
Udělala jsem ti několik svačin na zítřek a další dny...
a dala jsem je do hnědých papírových sáčků.
Už musím jít.
Kam jdeš?
Už musím jít.
Nechoď ven takhle. Uvidí to.
Uvidí tě.
Betty, vrať se!
Je krásný. Můžu ho otevřít?
Samo.
Kde jsi ho vzal?
Je to rekvizita ze školní hry.
Děkuju ti.
-Ahoj Bude. -Whitey.
Hej, Bude, proč už nejsi na setkání na radnici?
Nemám důvod. Proč tam nejste vy?
Máme to tu okolo objet a dát o tom všem vědět.
Myslel jsem si, že tam nejsi, protože jsi příliš zaneprázdněný...
zábavou se svojí barevnou přítelkyní.
Proč odtud prostě nevypadnete, sakra?
V pohodě. Uděláme to.
Margaret, můžeš se ke mně stavit a udělat mi ty skvělé koláčky...
kdykoliv budeš chtít.
Lidé.
Lidé!
Roy Campbell má modré vstupní dveře.
-Vždycky byly modré. -Lidi.
Lidi, prosím.
Prosím.
Myslím, že všichni víme, že všechno, co se tady dřív dělo.
Až doteď...
všechno bylo, řekl bych, takové milé.
A v poslední době, se staly jisté věci, které jsou nemilé.
Teď se mi zdá...
že první věc, kterou musíme udělat...
je oddělit ty věci, které jsou milé...
od těch věcí nemilých.
----------------------- Barevným vstup zakázán! -----------------------
To je Betty Parkerová, že?
To je drzost.
Co si sakra myslíš, že děláš?
Pojď sem. Hned!
Myslíš, že to je nějaká tvoje hračka?
Myslíš, že to je nějaká tvoje zatracená omalovánka?
Stalo se to samo od sebe.
Potopa nepřijde sama od sebe.
Blesky nepřicházejí jen tak samy od sebe.
Nic špatného jsem neudělal.
Že ne? Něco ti ukážu.
No tak. Zkus to.
Bum! Přesně tady! Jak říkáš tomuhle?
Ty si tohle místo nezasloužíš.
Ty si nezasloužíš žít v tomhle ráji.
Kde je ten ovladač, který jsem ti dal?
Proč?
Protože se vracíš domů, ty malý spratku...
a já se chytám dát tohle místo zpátky do pořádku.
To ti nemůžu dovolit.
Omlouvám se. Nemůžu ti to dovolit.
Dej mi sakra ten zatracený ovladač!
Už musím jít.
Nikam nepůjdeš.
Prostě navalíš ten ovladač a vrátíš se domů...
a všechno bude zase šťastné jako dřív.
Kampak tak spěcháme?
To není moc přátelské.
Podívejme se,jestli vypadá ,jako na tom obrázku.
Chtěla bys být přátelská, viď?
Proč nám neukážeš, co je pod těmi tvými krásnými modrými šaty?
Jo, dělej!
Kam jdeš? Tam není kam jít.
Jaký rozkošný odstín modré.
Nemyslíš, že je to rozkošný odstín modré?
Padáme odsud!
Rychle! Padáme odsud!
Jsi v pořádku?
Co?
To je dobrý. Není tam.
Je to v pořádku. Dobře?
Vezmu tě odsud, dobře?
Jsi v pohodě?
Pokračujeme!
Ne, Mary Sue, tak to bude lepší.
Tohle je jediná kniha, kterou jsem přečetla za celý svůj zatracený život...
a ty ji do ohně nehodíš!
Prostě mi dej tu knihu!
Jennifer, to jsem já.
Pojďme dovnitř.
Myslel jsem, že bych tu trochu uklidil
To je v pořádku. To je v pořádku.
Až to tu uklidíme, všechno bude jako dřív.
Má pravdu. Jdeme na to...
Pomůžeš mi s tím, prosímtě?
Jasně.
Dobře. Dej to tam.
Lidé!
This is not the answer, people.
Nezáleží na to, jak jsme zklamaní...
nebo jak jsme frustrovaní...
Nebudeme naše problémy řešit na ulici.
To je špatná cesta..
Musíme najít soubor opatření...
se kterým budeme všichni souhlasit a podle nějž budeme žít.
Požádal jsem George a Ralpha aby načrtli pár nápadů...
a myslím, že odvedli skvělou práci.
Jestli všichni souhlasí, můžeme začít hlasovat...
myslím, že teď už míříme tím správným směrem.
"1)--Všechna porušení pořádku a akty vandalismu...
"okamžitě skončí.
"2)--všichni obyvatelé Pleasantvillu...
"se k sobě musí chovat...
"upřímně a podle dobrých mravů."
"Upřímně a podle dobrých mravů." To nezní zase tak špatně.
"3)--území nazývané jako "Alej Zamilovaných"...
"stejně jako Pleasantvilleská veřejná knihovna...
"budou uzavřeny až do odvolání."
"4)--jediná povolená hudba...
"je následující:
"Johnny Mathis, Perry Como, Jack Jones...
"pochody Johna Philipa Sousy...
"nebo The Star-Spangled Banner.
"V žádném případě nebude tolerována hudba...
"která není vřelé a milé povahy."
"5)--žádný veřejný prodej barevných deštníků...
"či jakýchkoliv jiných předmětů, spojených s nestandartním počasím."
"6)--Zákaz prodeje velkých postelí či matrací...
"širších než přípustný jeden metr."
"7)--jediné povolené barvy..."
"budou černá, bílá, nebo šedá...
"kombinované v závislosti na aktuální potřebě."
"8)--všechny školní a středoškolské učební osnovy...
"budou vyučovat neměnný pohled na historii...
"s důrazem na její neměnnost."
Páni.
Hej...
pořád to ještě funguje.
Vypni to!
Tohle nesmíš dělat!
Ale můžeš.
Páni, to je dobré.
To jsi udělal teď?
Neboj. opravíme to.
Nevím, co bych dělal, kdybych už nemohl malovat.
Něco mě právě napadlo...
Nestydatost.
Kdy je pustí?
Hej, co tam děláte děti?
Někdo tě přišel navštívit, Bude.
Nejdu nevhod?
Ne, to je dobré. Pojď dál.
Něco jsem ti přinesl.
Děkuju.
-Olivy v plechovce. -Všechno ostatní bylo mražené.
Nevěděl jsem--
Já to oceňuju.
-Tvá máma šla ven. -Šla ven?
Jo. Šla na chvíli ven.
Kdy?
Před třemi dny.
Sakra, všechno je vzhůru nohama.
Ani jsem nevěděl, že je úterý.
V úterý hráváme bridge s Jenkinsovými.
Žádný bridge se nekonal. Je to--
Můžu si pár vzít?
Samo. Jo. Máš hlad?
Paní Bensonová od vedle dělala pečeni.
Skoro jsem k nim vlezl oknem...
Co se to stalo? V jednu chvíli je všechno v pořádku.
A potom...
Co se stalo špatně?
Nic. Lidé se prostě mění.
Lidé se mění?
Jo, lidé se mění.
Nemůžou se změnit zpátky?
Nevím. Řekl bych, že je to složitější.
Jsi v pořádku?
Jo. Není to fér, víš?
Zvykl sis na určité věci a--
Já vím. Není.
Bude Parkere, Williame Johnsone...
Jste obviněni z poškozování veřejné budovy...
a z nedovoleného používání zakázaných barev...
čímž jste se provinili proti Pleasantvillskému zákonu...
a zákon o správných mravech.
Příznáváte se, že jste v noci 1.Května...
úmyslně a vědomě použili...
následující zakázané barvy...
na severní zeď Pleasantvillské policejní stanice...
červenou, růžovou, rumělkovou, likérovou...
okrovou, modrou, aquamarínovou, krvavou, zelenou, broskvovou, karmínovou...
žlutou, olivovou, a fuchsijovou?
Jo, to jsme udělali. Kde je náš právník?
Myslím, že chceme, aby tento proces probíhal...
tak příjemně, jak je to možné.
A myslím, že právník nebude nezbytný.
Přiznáváte se dále, že tento váš čin...
proběhl veřejně a rovněž před zraky...
nevinných dětí?
Mohl to vidět každý.
Ať je zaznamenáno, že obvinění se přiznali...
ke všem vyjmenovaným zločinům.
Chcete něco říct na svou obhajobu?
Jo, chci--
Nechtěl jsem nikomu ublížit.
Možná, kdybych namaloval něco jiného.
Nebo, kdybych použil méně barev nebo...
Nebo, víte, jisté barvy. Nebo bych mohl--
Ty bys mohl vybrat vhodné barvy předem...
a potom by to nikomu neublížilo.
-Chtěl bych něco říct. -Dobře, mluv.
Na tohle nemáte žádné právo.
Chci říct...
Vím, že chcete, aby tady všechno zůstalo milé...
ale je tolik věcí...
které jsou nové a mnohem lepší.
Jako legrace nebo sex...
nebo nebezpečí a tak.
A všechny tyhle věci jsou v nás, od nepaměti...
Jenom je třeba mít odvahu a najít je v sobě.
To by stačilo.
Myslel jsem, že jste mi povolil se bránit.
-Nepovolili jsme ti lhát. -Já nelžu.
Vidíte ty tváře nahoře? Nejsou jiní než vy.
Prostě jen vidí něco uvnitř sebe sama--
Řekl jsem, že to stačí.
Ukážu vám to. Tati?
Ano, Bude?
To je v pořádku, Tati. Jenom mě chvíli poslouchej.
Vím, že ti chybí.
Tedy, vím to, řekls mi to...
ale možná to není jen vaření nebo uklízení...
co ti chybí.
Možná jde o něco jiného.
MOžná to prostě jen nedokážeš popsat.
Možná si to uvědomíš, až když je to pryč.
Možná je to, jako by část tebe...
odešla s ní.
Podívej se na ni, Tati.
Nevypadá takhle krásně?
Nevypadá stejně překrásně jako...
když jsi ji viděl poprvé?
Opravdu chceš aby vypadala, tak jako předtím?
Copak nevypadá nádherně?
Možná, že bys jí to teď chtěl všechno říct?
Beru ti slovo.
A proč?
Nedovolím, aby se tento soud změnil v cirkus.
Já nemyslím, že je to cirkus. Nemyslím si, že to tak ostatní vidí.
Takovéto chování musí ihned skončit.
A v tom to vězí.
Nemůže to skončit, protože je to v tobě...
a nemůžeš zastavit to uvnitř tebe.
Ve mně to není.
-Samozřejmě, že je. -Ne, není.
A co mi teď chceš udělat?
No tak. Všechno se zbarvuje.
Mladí se vodí za ruce na ulici.
Nikdo nedostává pravidelně večeři. Sakra, můžete mít povodeň.
Už brzy, ženy začnou chodit do práce...
zatímco muži zůstanou doma a budou vařit.
-To se nemůže stát! -Ale může!
Ne, nemůže!
Hej, podívejte se na tohle!
To je ale pohled.
Drž hubu.
Jseš si jistá, že se nechceš vrátit domů?
Jo. Ještě se tu chvíli zdržím.
Kromě toho, myslíš si, že doma bych měla šanci...
dostat se na výšku?
Vážně?
-Máš rozhodnutí o přijetí? -Tady.
Udělala jsem něco příšerného, Davide.
Zestárla jsem.
Brzy se vrátím a zkontroluju tě.
Stal se z tebe docela sympatický kluk.
Jak je to možné?
Těžko říct.
Nashledanou.
Nezapomeň na mě.
I kdyby ses už nevrátil.
Nechci, abys na mě zapomněl.
To bych nemohl.
-Tu máš. -Co je to?
Různé věci. Sendvič se sekanou...
A vajíčka na tvrdo...
a pár rýžových sušenek.
A taky tam máš smažené kuře.
Nechci abys byl bez oběda, jenom proto, že už tu nebudeš
Dobře, sním to. Myslel jsem, že nepříjdeš...
Přišla jsem se rozloučit.
To si obleč na cestu...
kdyby se ochladilo.
Je to docela krátká cesta.
Stejně...
Jsem na tebe tak pyšná.
Děkuju.
Vím.
Taky tě mám moc rád.
Takže...
Raději odstupte.
Tímto končí první hodina Pleasantvillského maratónu.
Nezapomeňte...
Pojedeme celou noc, až do zítřejšího poledne...
Myslel jsem, že jsi odjela z města.
Vrátila jsem se.
Co se stalo?
Já nevím. Všechno je nějaké zmrvené.
Byla jsem v polovině cesty a najednou mě napadlo, "Co to dělám?"
On je o devět let mladší než já.
Necítím se díky tomu mladší. Spíše starší.
Když tu byl tvůj otec, Myslela jsem si, že je to tak správné.
Tak to bylo a tak to mělo být už navždy.
Měli jsme správný dům, správné auto...
správný život--
Neexistuje správný dům, ani správné auto.
Bože, můj obličej vypadá příšerně.
Vypadá skvěle.
To je vážně milé, ale jsem si jista, že skvěle nevypadá.
Ale jo, vypadá.
Pojď sem.
Je mi 40. Takhle by to nemělo být.
Nic by nemělo být.
Nehýbej se chvilku.
Jak to, že jsi najednou tak zmoudřel?
Měl jsem vydařený den.
Co se teď stane?
Nevím.
Víš, co se teď stane?
Ne. Nevím.
Řekl bych, že to taky nevím.
Titulky sesmolil hanyZ (www.hanyz.tk) (C) 2004 :-)